Traducerea și adaptarea: ValiPod
... așteptați pe cineva?
Nu.
Scuzați-mă, eram...
Scuze.
Nu vă faceți griji.
Stați cît aveți nevoie.
♪ When the sun's too hot
♪ And my old man's not
♪ Well I stumble Outside the door ♪
♪ And I'm asking myself
♪ If I haven't been Through all this ♪
♪ Too darn many times before
♪ I gave up singing My half-done songs ♪
♪ And the money Ran out before the months ♪
♪ And I gave up love In my lone-sided love ♪
♪ But I couldn't believe In their lies ♪
♪ I used to think it was easy
♪ I used to think It was all Right ♪
♪ I used to think It was simply love ♪
♪ Till scratching my way Became my way of life ♪
♪ I used to think It was easy... ♪
Ce mi-a plăcut cel mai mult
a fost ideea libertății emoționale.
Să te lași în voia lucrurilor, să fii liber.
Pentru că cei mai mulți nu sînt în vreo instituție, evident,
dar toți sîntem închiși cumva.
Sîntem, nu?
- Așa că... - Și școala e o instituție.
Nu e o "instituție" (i.e. spital de nebuni).
Dar tot e un loc unde trebuie să mergem,
în fiecare zi,
și te poate face să te simți...
blocat.
Că parcă nu ești lăsat să fii tu însuți
tot timpu, nu?
În ce alte locuri vă simțiți așa?
- Scuzați, Miss Stevens? - Da, Margot.
Putem să ne întoarcem la final?
Sigur. Da, finalul.
Spuneai că atunci cînd McMurphy a...
Dumneavoastră ce credeți?
Poftim?
Ce credeți despre final?
Bună încercare!
- Stai liniștit, am citit-o. - Băieți...
Oh, serios? Serios?
La fel cum ai citit Marele Gatsby?
Hei!
De ce nu te uiți măcar la film?
De fapt, să te uiți la film nu e chiar un mod sigur de a trișa.
Doar pentru că cineva nu vorbește
de fiecare dată cînd ar vrea,
nu înseamnă că nu au citit cartea.
Hei!
Ați terminat?
Să ne întoarcem la carte.
Cum vi s-a părut?
Finalul?
Îmi place foarte mult.
Uite ce vreau să facem.
Am verificat la secretariat,
au disponibili banii pentru asta,
au și verificat și
avem toți permisiunea.
Deci sîntem gata pentru concursul de teatru.
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Și plecăm după a treia pauză, da?
Ăsta ar fi planul.
Mulțumesc că ne luați.
Am rugat alți trei profesori
înainte să vă oferiți să mergeți cu noi.
Billy?
- Bună, Margot. - Bună, Billy.
Billy, cînd facem machiajul pentru Gatsby?
Băga-mi-aș!
Margot?
- Oh, OK. Ne vedem la... - 12:00?
În primul rînd, fără înjurături.
Și în al doilea rînd, ai terminat cartea?
Da.
Au trecut două săptămîni.
Nu vreau să te pic. Ce se întîmplă?
Pur și simplu nu reușesc
să îmi pese de prea multe lucruri acum.
Ai vorbit cu cineva?
"Cineva"?
Deci?
Doar pentru că niște oameni sînt
oameni cu care ar trebui să vorbești,
nu înseamnă că poți vorbi cu ei.
Doar cîteva lucruri înainte să plecați.
Sînt sigur că toți elevii sînt la zi cu temele, da?
Ăă, de ce?
Nu pot merge în excursia asta dacă sînt în urmă cu temele.
Politica școlii.
Am vorbit deja cu ceilalți profesori.
Deci vreau doar să verific...
Ah, da. Nu. Sigur. Da, sigur.
OK. Bun, bun.
Pricipala mea îngrijorare e...
William Mitman.
- Billy? - Da, Billy.
Nu știu dacă sînteți la curent cu problemele lui.
Dar nu l-aș lăsa să meargă
dacă nu e 100%,
dar departamentul legal vrea se asigure
că am discutat asta cu dumneavoastră, și că veți fi atentă.
El are o dereglare comportamentală.
O să își ia medicamentele cu el în excursie.
Și le poate lua singur.
Între noi fie vorba, cred că e
ceva tensiune acasă,
și vor să îi arată ceva încredere
lăsîndu-l să meargă în excursie.
Aveți numărul meu, dacă aveți nevoie, sunați.
- Hei, Sam. - Hei!
Mișto mașină, Miss S.
Bună.
Am adus testul.
O să îl dai în weekend-ul ăsta. Fără scuze.
Ăă, ce test?
Vezi-ți de treaba ta, Margot.
Ah, testul cu Gatsby? De ce nu l-a...
- Margot. - Scuze.
OK.
Sînteți gata?
Ce e lumina aia?
Aia? A fost totdeauna aprinsă.
Stați, s-a aprins lumina de avertizare?
Nu e nimic.
Păi, dacă nu era nimic, nu se aprindea.
E o mașină foarte veche,
face chestii uneori.
Face chestii uneori?
Vrei să ne oprim să rezolvăm
chiar dacă deja sîntem în întîrziere?
Ei, în numele nostru al tuturor
aș vrea să vă spun cît de recunoscători sîntem
că ne duceți la concurs.
Adică, din moment ce școala noastră a sistat cursul de arte
e important să avem expunere oriunde putem.
Da, serios.
D-nă Stevens, nu credeți că e interesant
că petrecem aproape fiecare zi împreună
și vorbim despre atîtea lucruri,
dar de fapt nu ne cunoaștem?
Adică, nu de adevăratelea.
Vreau să vorbim despre viață.
E atît de dificil să trăiești, nu?
Și să încerci să funcționezi.
Sînt atîția oameni cu care trebuie să te descurci.
De exemplu, am fost la supermarket
și vroiam să cumpăr o conservă de ton,
și erau doi fix în fața mea
care vroiau să ia o conservă.
Și am așteptat un pic, să văd dacă se mișcă,
dar nu.
Se uitau la conserve
dar stăteau foarte mult
și citeau fiecare ingredient de parcă...
Ce a fost asta?
Căcat.
Ah, băgami-aș. Scuze.
Nu, serios, ce a fost asta?
- Cred că un cauciuc. - Dumnezeule!
Fuck! Sorry. Shit.
- Dumnezeule! - Sorry, sorry.
Sam.
Sam, monologul tău a fost foarte bun pînă acum, îmi pare rău.
Christopher Durang, nu?
Nu credeam că știi cine e...
Băi! Stăm pe marginea drumului.
Da.
Asta zicea lumina aia, nu?
Nu era lumina, Margot.
Ah, Jesus!
Copii, vă rog.
Hei, vă rog, vă rog. Hai, opriți-vă.
Ați mers cu copiii altcuiva într-un vehicul cu probleme.
Îmi pare rău. Îmi este foarte rușine.
De ce vă e rușine?
Pentru că eu sînt nesimțita
care ignoră o lumină mare, portocalie, care clipește.
Înjurați foarte mult.
- Știu. - Cînt sîntem la școală...
E un comutator.
Și de ce nu e pornit acum?
Pentru că nu sîntem la școală.
Dar, cam sîntem.
Mda.
OK.
O să întîrziem ca naiba.
Trebuie să sun la hotel. O să sun la hotel.
Bună ziua, sînt Margot Jensen de la Liceul Franklin.
Recepția?
Unde...
Unde zice "semnătură".
Să mergeți cu cauciucul ăla
cît mai repede la service
Dacă mergeți prea mult cu rezerva...
Da, OK, o să merg.
- Mulțumesc. - Bun. Eu mulțumesc.
Mulțumesc.
Toată muzica asta e... veche.
Oh, îmi pare rău.
- O să schimb postul. - Nu!
Îmi place foarte mult cîntecul ăsta.
Dar cum de îl știi?
- Tata... - Exact.
Asta e muzică pentru tați.
Mda.
Și pentru profesoara bătrînă.
Nu sînteți bătrînă.
Nu, sînt bătrînă.
Vă place America?
- Ăăă... - America?
Formația.
America.
Le zice doar "America"?
- Dap. - Și atît?
Atît.
Nu știu, Margot,
îmi cam place cum mă face să mă simt.
Pot să vă întreb cîți ani aveți?
Sam crede că 26, dar eu cred că mai mult.
Nu pentru că arătați mai bătrînă,
doar că păreți mai mare. Sora mea mai mare...
29.
Cea mai bună parte.
♪ Will you meet me
♪ In the middle
♪ Will you meet me
♪ In the air?
♪ Will you love me
♪ Just a little
♪ Just enough To show you care? ♪
♪ Well, I tried to fake it
♪ I don't mind sayin' I just can't make it ♪
♪ Well, I keep on Thinkin' 'bout you ♪
♪ Sister Golden Hair surprise
♪ And I just can't
♪ Live without you
♪ Can't you see it In my eyes... ♪
Mă duc să fac check-in ul.
- Încă unul? - Oh. Ăă...
Da. Mulțumesc.
Încă un vin pentru doamna, imediat.
Deci, care e piesa dumneavoastră preferată?
Oh... Ăă...
Am făcut "Menajeria de sticlă".
Mi-a plăcut foarte mult piesa aia.
Și pe cine jucați?
Tom.
Am jucat o grămadă de roluri de băieți.
De ce?
Nu știu. Eram... Eram înaltă.
Nu prea am șolduri.
- Poftiți. - Mulțumesc.
Pinot noir.
O alegere foarte bună.
Sigur.
Serios.
De-abia așteptăm să vedem
cine va juca diseară.
- Interesant... - Oh.
Man. A fost... O dată a...
Ce?
Nu m-am gîndit la asta de mulți ani.
Făceam "Îmblînzirea scorpiei"
și eu îl jucam pe Petruchio.
Și în ultima scenă, din ultima seară...
Petruchio e personajul principal.
Da. Sorry. Dar...
Petruchio e un tip care e îndrăgostit de o fată...
Kate.
Și în ultima scenă, fata care o juca pe Kate,
Gillian,
mă sărută.
De obicei făceam o îmbrățișare penibilă,
pentru că era tipul ăla de școală.
Și eu intru în îmbrățișare
iar ea își întoarce capul
și mă sărută.
Chiar mă sărută.
Și îmi aduc aminte
că mă gîndeam 'de ce n-am făcut asta de la început?'
Ăștia doi se iubesc.
Și apoi mi-am dat seama că profesorii mei,
mama,
bunica și...
băiatul de care îmi plăcea, Thomas...
O'Toole, sînt toți acolo, uitîndu-se la mine
cum mă mozoleam cu Gillian Cooke.
Dumnezeule! Ce aiurea.
Și ce s-a întîmplat?
Ne-a chemat directorul în birou.
Dar nu i-ai zis că e vina ei?
Nu.
De ce?
Nu știu.
Nu mi s-a părut că a fost vina ei.
Înțeleg foarte bine.
Și dacă... una dintre noi era de fapt băiat,
n-am fi avut necazuri deloc.
Nu le-ar fi păsat.
Ar fi aplaudat și s-ar fi gîndit că sînteți împreună.
N-am mai jucat în nicio piesă după aia.
Rămîne vinul acela?
Vrei să mă îmbeți?
Da, e de ajuns. Mulțumesc.
- Ajunge cu... - Puteți...
Margot.
Păi, trebuie să mergem. O să întîrziem.
Din nou.
Cei mai mulți dintre voi vor fi eliminați.
Și va fi greu.
O mare parte din actorie este despre această luptă,
dar cîțiva dintre voi,
cei cîțiva foarte talentați,
își vor cîștiga dreptul de a urca pe această scenă
și să fie ascultați de toți.
Și un grup și mai mic va trai
extazul...
cîștigătorului.
Duminică după-amiaza,
vor fi aleși trei cîștigători
de către stimatul nostru juriu.
Să îi aplaudăm.
E un tip important.
Regizorul.
Regizează și un serial cu adolescenți.
În fiecare an începem cu prezentarea grupurilor.
Mulțumesc.
Un moment în care ne adunăm cu toții
înainte ca juriul să vă separe.
Repede. Închideți ochii.
Simțiți...
cum toată lumea respiră în același timp.
Respirăm ca unul.
Inspirați.
Unu, doi, trei, patru.
Și expirați.
Patru, trei, doi și unu.
Nu vreau să vă întrerup.
Scuze, ce?
Eu sînt Walter.
Rachel.
Ce predai?
- Ce predai?
Sînt, ăă...
Sînt profesoară... predau... sînt profesoară...
Predau Engleză.
Nu te pricepi deloc la vorbă.
Deloc, deloc.
Sînt atît de obișnuită să vorbesc către oameni
că am uitat cum să...
cu adulții.
M-am săturat să fiu adult.
Cred că și eu aș uita, dacă n-ar fi soția mea.
Acum nu mai folosești cuvinte.
Soție... ai lansat...
Soție. Ai spus "soție". Ai lansat bomba cu soția.
Credeai că vei întîlni
un tip drăguț, singur, aici?
Păi...
Nu prea văd pe nimeni altcineva cu care să vreau să vorbesc.
Chiar așa a fost. Am fost...
Am fost super îndrăgostit de profesoara de engleză din liceu.
- Nu. - Super bucată.
Nu, nu se poate...
Chiar nu e posibil
ca fiecare profesoară de Engleză să fie bucată.
Poate, una din profesoarele alea
chiar era foarte mișto.
Restul... Restul erau doar...
OK. Sau...
nici măcar atît.
Înțeleg, înțeleg.
Gîndește-te.
Este o femeie,
femeia asta adevărată,
care îți spune ce să faci.
Da?
Și te inspiră, te excită.
Și gîndește-te la tipii ăia,
tot ce pot face în weekend-uri
e să vorbească cu fetițele lor.
Dar tu ești o femeie.
Chiar ești of femeie.
Și stai acolo
în fața coșurilor lor,
și a erecțiilor lor,
și le vorbești despre... sex.
Adică, vorbești
cu zîmbete și metafore, dar de fapt...
de fapt...
e doar sex.
Sînt foarte frumoase.
Mulțumesc.
Da, sînt atît de...
tinere.
Ce e?
Ce?
Nu pot...
Nu, serios, ce e?
Nimic.
Nimic, nu contează.
E totul în regulă?
Da.
Ce... ce faci...
Mi-am uitat cheia înăuntru.
Nu are și Sam una?
El e încă jos.
A... întîlnit pe cineva.
Dar, puteai să iei una de la recepție.
Ah, Dumnezeule.
OK, noapte bună.
Mîndrie și prejudecată. Ah, ce tare am zis.
Trezește-te, trezește-te.
Hello. Bună dimineața.
Bună dimineața.
Bună... bună dimineața.
Zîmbește ca o persoană... nomală.
"Bună dimineața. Bună dimineața.
Mîndrie și prejudecată.
OK, ați citit-o? A citit-o cineva?
Sau vorbesc doar cu unii care n-au citit cartea?
Pentru că nu... A citit cineva cartea?
Hai să... hai să începem cu...
Hai să începem cu... Hai să începem cu prejudecata.
Hai să începem cu mîndria.
Mîndria. Mîndria. Cu toții am simțit mîndria.
Și noapte bună. Ați adormit cu toții."
Hei, Miss Stevens.
Mă duc să iau un cauciuc. Ați văzut biletul meu?
V-am lăsat bilețele sub uși.
Pot să vin și eu?
- Unde sînt Margot și Sam? - La repetiții.
Și tu nu trebuie să fii acolo?
Sînt după-amiază. Au avut nevoie de mai mult timp.
Au emoții, probabil.
Tu nu ai emoții?
Păi, am emoții, uneori.
Cînd? Cînd stai pe o scenă în fața...
O să vă zic.
OK?
Deci, pot veni?
Nu ascultați alte posturi?
Îmi place foarte mult ăsta.
De ce?
Îl ascultam cînd eram mică.
Ați crescut aici?
În California? Da.
Și părinții mai sînt aici?
Ce e asta? "Douăzeci de întrebări"?
Scuze.
Margot e convinsă că sînteți lesbiană.
Poftim?
Îmi pare rău. Am fost nepotrivit.
Dar sînteți...
Nu sînteți, nu?
Și asta e nepotrivit.
Îmi pare rău.
O să mai dureze.
Mai sînt cîteva lucrări înaintea dumneavoastră.
Cam cît?
O oră.
OK, e în regulă. E în regulă, nu?
Mi-e foame.
Păi tu ai vrut să vii.
E un restaurant la un km și ceva.
Puteți trece prin spate.
Nu, e OK.
Cei mai buni burgeri din oraș.
Și ce-a făcut-o pe Margot să creadă că sînt...
Povestea pe care ați spus-o,
cu fata care v-a sărutat.
S-a gîndit că
dacă nu ați pîrît-o pe fata aia,
trebuie să fiți lesbiană.
I-am spus că nu despre asta era vorba.
Dar despre ce?
- Asta e o întrebare de profesoară? - Nu.
Nu. Cred că știi ce vroiam să spun. Zi-mi.
Da...
Ați crezut că a procedat corect.
Să vă sărute.
Nu sînt...
lesbiană.
Nu că ar fi ceva rău în asta.
Sam e gay.
Știu.
Mi-a spus anul trecut.
- Asta e foarte mișto. - Este.
Are foarte mulți prieteni.
Se înțelege bine cu lumea.
Eu nu prea am mulți prieteni.
Nici eu.
- Nu?
Sînt... dificilă.
Și eu...
Dar cum de vorbim despre asta?
Nu știu.
Unde ați fost?
Să sperăm că nu te dau afară din concurs.
Despre ce vorbește?
Repetiții. Nu a fost la repetiții.
Nu, nu. A zis că nu trebuie să fie acolo pînă la...
Billy.
Ar trebui să plec.
Unde ai fost?
Ți-am lăsat un bilet sub ușă.
Am vorbit și la recepție.
Nu l-am primit.
Îmi pare rău.
Chiar crezi că îl vor da afară?
Iau lucrurile asta destul de în serios.
Deci ce a zis?
Sînt OK.
Bineînțeles că ești.
Bun. Bine ați venit la prima rundă.
E o zi mare.
Azi învățăm ce înseamnă "tu", ce înseamnă "eu"
și ce înseamnă "noi".
OK. Primul va fi grupul de la liceul Franklin.
Să începem cu Margot Jensen.
Bună, sînt Margot Jensen de la liceul Franklin.
și azi voi interpreta
un monolog al lui Blanche DuBois
din "Un tramvai numit Dorință" de Tennessee Williams.
Cînd aveam 16 ani, am descoperit...
Iubirea...
Toată deodată și prea, prea complet.
Dar am avut ghinion.
OK, okay.
E OK, e OK.
Sîntem în regulă.
Urmează William Mitman.
Margot?
Nu sînt aici.
Știu.
Putem totuși să vorbim?
Să zicem.
Vreau să știi că e OK să fii supărată.
A fost umilitor.
A fost, nu?
Dar poți spune asta?
Preferai să te mint?
Cred că nu.
A fost umilitor.
Și e nasol că ai muncit atît și ai uitat.
Dar știi ce?
O să fie OK.
Poate nu azi, sau...
nici mîine.
Dar va veni o zi cînd
va fi OK.
Cel mai rău a fost că știam vă n-o să iasă bine.
Și atunci de ce ai mai făcut-o?
Nu știu.
Mi-am zis că poate nu sînt atît de slabă pe cît credeam,
sau că se va întîmpla ceva azi.
Dar pur și simplu nu sînt o bună actriță.
Păi și la ce ești bună?
La școală.
Și să organizez chestii.
Asta e adevărat.
Tu ai organizat toată treaba asta.
Și l-am convins pe Billy să vină.
Păi, asta e foarte bine.
E atît de talentat.
Ar fi foarte bine pentru școală dacă ar cîștiga.
Ce vrei să spui?
Mă gîndesc că poate, dacă cîștigă,
liceul ar putea da din nou niște bani pentru cursul de actorie
și am putea face din nou o piesă adevărată.
Școala nici nu a plătit pentru drumul ăsta.
Asta e ultima noastră șansă.
Ce vrei să spui că școala nu a plătit?
Sam și Billy nu știu,
dar părinții mei au plătit.
Nici nu am știut.
Vă rog, vă rog să nu le spuneți.
Bineînțeles că nu.
Poate că ăsta este unul dintre darurile tale, Margot.
Și dacă vei avea dreptate,
ție ți se va datora readucerea cursului de arte
în liceul nostru.
Pantalonii dumneavoastră ating scaunul veceului?
Mda.
Scîrbos.
Nu sînt lesbiană.
Nu pot să cred că v-a spus asta.
Îmi pare tare rău că n-am fost să vă văd monologurile de azi.
Dar sînt foarte mîndră că voi continuați.
Mulțumesc, Margot.
Da, mulțumim.
De-abia aștept să vă văd mîine.
Și că vorbim despre asta, am atîtea emoții!
Tu nu?
Am și eu emoții uneori.
Mai țineți minte?
Ah, da. Uneori.
Mîncarea trebuie să fie gata imediat.
Îmi pare rău de așteptare.
Încă unul, da?
Oh, ăă, nu.
Nu, mulțumesc.
Îmi mai puteți aduce o Coca Cola Light?
Imediat.
Ar trebui să-i dați numărul dumneavoastră.
Poftim?
A tot flirtat cu dumneavoastră.
Nu, nu. Nu a făcut asta.
Și chiar dacă ar fi făcut-o,
ăsta nu e un motiv să-i dai numărul de telefon unui străin.
Dacă nu e drăguț.
Nu, ăsta nu... Ăsta nu e un...
Aveți un prieten?
- De ce mă întrebi asta? - Deci nu?
Margot.
- Ce? - Pe bune?
Las-o pe Rachel în pace.
- "Rachel"? - Wow.
Ce?
De ce mi-ai zis așa?
Mi se pare ciudat să vă zic Miss Stevens.
Păi n-ar trebui. N-ar trebui să ți se pară ciudat.
Am petrecut atîta timp împreună.
Ca Miss Stevens.
Telefoanele.
- Ce? - Telefoanele.
Pe masă.
Oamenii nu apreciază cînd aveți
mai mult de o conversație.
Îmi pare rău.
O să iau o pauză.
Ne vedem mai tîrziu.
Unde sînt copiii tăi?
În camerele lor.
Am cam aflat ce fel de profesor ești, nu?
Hei, uite, ăă...
Noaptea trecută...
Știi, sînt însurat...
A, deci acum ești însurat?
Îmi pare rău...
Știai că sînt însurat.
Da. Dar acum contează?
Uite, treaba e că...
Tot ce vreau e
să-mi termin sticluța de Jack Daniels
și poate filmul ăsta de 14$.
Și mîine voi fi acasă,
în pat cu soția mea.
Imediat.
O secundă.
Vin.
Bună.
Îmi pare rău, d-nă Stevens.
Au fost niște zile ciudate.
Sînteți OK?
- Poftim? - Nu știu. Păreți...
Nu, sînt...
Nu știu.
Păreți...
- să nu vă simțiți bine. - Sînt bine.
V-am adus ceva.
Că ați sărit peste cină.
- M-am gîndit că poate vă e foame. - Mulțumesc.
Ar trebui să te întorci în cameră.
- OK. - OK.
Ce?
Mîna mea...
- D-nă Stevens, nu pot... - Billy.
Nu îmi pot... Am un imbold de a ciocăni la ușile oamenilor.
Billy. Termină, Billy.
Billy!
Billy.
Billy!
Du-te în camera ta.
Oamenii încearcă să doarmă. Billy!
Aveți dreptate. N-ar trebui să stăm pe hol.
- Ar trebui să intrăm. - Billy! Nu...
Ugh! Billy...
Ce faci?
De ce faci asta, Billy?
Vă place tare mult să puneți întrebarea asta.
Poftim?
Doar sar pe pat.
Nu fiți tristă.
Nu fiți tristă. Nu fiți tristă.
Nu sînt.
- Nu fiți tristă. - Nu sînt. Billy, nu sînt.
Nu fii tristă! Nu fii tristă!
- Nu sînt. Nu sînt. - Nu fii tristă.
Daaa.
Așa se sare.
Scuzați-mă, scuzați-mă.
E frig aici.
Poftim. Luați geaca mea.
- Nu. - De ce?
Nu.
Mulțumesc.
Deci...
Aveți prieten, sau...
Nu.
Nu am prieten.
V-a frînt cineva vreodată inima?
Mda.
De către cine?
Cînd a murit mama.
Credeai că-ți voi spune o poveste despre...
un tip oribil care mi-a distrus...
părerea despre bărbați, pentru totdeauna?
Cînd?
Acum un an.
Povestiți-mi despre ea.
Să-ți povestesc despre ea? Cum să...
Cum să-ți povestesc despre ea?
Nu știu, doar...
alegeți un moment, începeți,
și apoi continuați.
Vrei să auzi chestii despre mama mea?
OK.
Avea...
Avea un
Volvo albastru, break.
Asculta doar oldies.
Fusese actriță.
A făcut...
un film mare cînd era mai tînără,
și apoi m-a făcut pe mine.
Eram... Eram doar noi două.
Și actoria nu era...
nu era de ajuns pentru amîndouă așa că și-a luat și un job adevărat.
Și apoi, cînd am crescut un pic...
a început să joace în piese, după muncă.
Și...
eu mă duceam
să le văd.
Era o piesă în care
am uitat complet că
mă uitam la mama mea.
Mă uitam...
Mă uitam la...
o femeie.
Și toți ceilalți
oameni de pe scenă erau...
erau bărbați și...
toți erau praf.
Iar ea îi...
ținea pe toți...
împreună.
Îi...
Îi ridica.
Și apoi unul...
Unul dintre tipi avea o replică
care o făcea...
Care o făcea să rîdă, și...
Și apoi apărea ea.
Trebuie să pleci. Trebuie să...
Trebuie să pleci.
Ce vrei să spui?
Trebuie să pleci. Billy, trebuie să pleci.
Ce vrei să spui?
E timpul să pleci.
- E timpul să pleci. - Ce?
Hai, trebuie să pleci.
Billy...
Ce? De ce?
Trebuie să pleci, hai.
Haide.
De ce?
Billy, te rog. Te rog, Billy.
Pleacă. Trebuie să mergi în camera ta.
- Du-te în camera ta. Hai. - De ce?
De ce mă faci să plec?
Billy...
- Da? - Miss Stevens.
Miss Stevens.
Nu știu unde e Billy...
Bună, Sam.
Ce cauți aici?
Am rămas pe dinafară iar.
Nu te-am găsit și mi-era prea jenă
să mă duc la recepție să cer iar încă o cheie.
Am stat la Miss Stevens. Dar tocmai veneam.
- Ce s-a întîmplat? - Pot să intru?
Băiatul pe care l-am cunoscut, cel căruia îi scriam.
E, mi-a scris că vrea să ne întîlnim în seara asta,
așa că atunci cînd Margot și cu mine l-am văzut în parcare...
Ce făceați în parcare?
Îmi pare rău, Miss Stevens.
Miss Stevens?
Oh. Bună, Billy.
- Sam e... - Sînt aici.
De ce ai plecat?
Sean e aiurea rău.
De ce... De ce nu sînteți
cu toții în camerele voastre?
Pot să...?
Ăă... da.
Eu n-am zis nimic
pentru că știam că-ți place.
Dar... am cam avut un sentiment...
Da. Sean e un nesimțit.
Îmi pare rău.
Și sîntem la un concurs de teatru,
nu credeam că trebuie să am de-a face cu rahaturi din astea.
Îmi pare rău.
Credeam...
Adică, credeam că pot găsi pe cineva.
Mă înțelegeți?
Îmi pare rău.
N-am zis asta,
dar majoritatea oamenilor sînt de rahat, Sam.
Așa e.
Unii sînt minunați.
Dar cei mai mulți nu sînt.
Și partea cea mai ciudată este...
că ne surprinde...
de fiecare dată.
Dar sînt lîngă tine.
Și eu.
Toți sîntem...
Acum vei auzi adevărul.
Ce ești tu,
și ce sînt eu.
Nu ne-am spus adevărul niciodată în casa asta.
Ei, ascultă, Willy.
Ăsta sînt eu.
Vrei să știi de ce n-am avut adresă trei luni?
Pentru că am furat un costum în Kansas City,
și am fost în pușcărie..
Mi-am pierdut fiecare loc de muncă din cauza furtului, de cînd am terminat liceul.
N-am ajuns nicăieri.
Pentru că m-ai mințit și te-ai purtat dur cu mine,
n-am mai suportat să iau ordine de la nimeni.
Iată a cui e vina.
Era timpul să auzi asta, tată.
Azi am coborît 11 etaje
cu un pix în mînă.
Și brusc m-am oprit, mă auzi?
Și în mijlocul acelei clădiri de birouri--
Mă auzi?
M-am oprit în mijlocul clădirii
și am văzut...
cerul.
Am văzut toate lucrurile la care țin în lumea asta.
Munca și mîncarea.
Dățile cînd doar stăteam și fumam.
M-am uitat la pix și
m-am întrebat,
"De ce naiba țin asta în mînă, ha?
De ce încerc să devin ceea ce nu îmi doresc?
Ce caut într-un birou,
făcîndu-mă de rîs,
cînd tot ceea ce îmi doresc e acolo, afară
așteptînd să zic Știu cine sînt"
De ce nu pot spune asta, Willy?
Tată, uită-te la mine.
Sînt un nimeni,
și tu ești la fel!
Nu sînt un conducător, Willy, și nici tu nu ești.
N-ai fost niciodată decît un toboșar muncitor
care a ajuns la gunoi, cu toți ceilalți.
Și eu?
Un dolar pe oră, Willy!
Am încercat în șapte state. N-am putut mai mult!
Un dolar pe oră!
Înțelegi ce vreau să spun, huh?
Nu mai aduc premii acasă...
Și tu va trebui să nu te mai aștepți să aducă, tată.
Sînt un nimic.
Sînt doar eu,
atît.
Billy!
Billy, ai fost extraordinar.
Ai...
Billy...
Ce? Hei, hei.
Billy.
Hei, ce căutați...?
Scuze, doar...
Doar...
Billy!
Hei!
Ce a fost asta?
Am emoții.
Poftim?
V-am spus că vă voi spune cînd voi avea emoții.
Am emoții.
Billy...
Știți la ce mă gîndeam azi acolo?
Nu mă gîndeam la cît de bine îmi ieșea
sau cît vroiam să cîștig,
mă gîndeam că deși
aseară încercai să o ascunzi,
vedeam că ești tristă.
Și eu știam cum să te înveselesc.
Și apoi mi-ai cerut să plec.
Nu știu de ce mi-ai cerut să plec.
Erai tristă din nou, și eu știam cum să repar asta.
Nu, Billy, nu poți...
- Ba pot! - să repari!
Pînă acum vreo săptămînă am fost destul de corect
cu medicamentele, da?
Tot ce zic e, uite...
Tot ce zic e că și eu sînt trist, Rachel.
Dar pastilele pe care le iau, ca să nu mai fiu trist,
mă fac să nu mai simt nimic.
Da? Astea sînt opțiunile mele:
Trist sau amorțit.
Așa că nu le-am mai luat, și nu am spus nimănui,
și mi-a fost frică,
am crezut că o să o iau... razna sau ceva.
Dar nu. Mă simt excelent.
Rachel, mă simt... viu. De parcă...
Trebuie să chem pe cineva?
Ce??
Trebuie să chem pe cineva?
De asta nu vrei să fii cu mine, nu?
Pentru că... nu înțelegi.
Și tu ești defectă, Rachel.
- Hei. - Știu că tu crezi
că doar pentru că ai o slujbă și un apartament,
că ești OK, dar nu ești. Și...
OK, sună pe cine vrei.
Sună.
Știi, în circumstanțe obișnuite
aș pleca chiar acum.
- "Circumstanțe obișnuite"? - Da.
Dar sînt... sînt profesoara ta.
Și trebuie să stau aici.
Trebuie să sun pe cineva
și trebuie să le spun ce se întîmplă.
Ce se întîmplă?
Tot ce știu este că...
Nu pleca acum de lîngă tine.
Atunci plec eu.
Alo, ați sunat la Albert Alvarez,
directorul liceului Franklin.
Vă rog lăsați-vă numele și numărul de telefon
și vă voi căuta ASAP (As Soon As Possible).
Bună. Sînt... Sînt Rachel.
Sînt Miss Stevens.
Eu...
Chestia cu Billy, în legătură cu care vroiați să sun
cu...
cu William Mitman, sînt...
Billy?
Sînt un pic...
îngrijorată în legătură cu el.
Sam?
Și am sunat.
Căutați-mă.
Deci sunați-mă, vă rog.
Shit.
Hei.
Hei, haide.
Ai nevoie de aer? Am aer.
Îți...
fură pămîntul de sub picioare.
Da, toată viața am încercat să mă las.
Copiii.
Mie mie se par țigările mai dificile.
E foarte greu să fii profesor.
Toți zic asta.
Dar de fapt nu e așa.
Serios?
Știi de ce a reușit un profesor ca mine să reziste atîta timp?
Nu, Walter, nu știu.
Păi...
este pentru că nu mă implic.
Mda?
Eh, asta o să meargă doar la școala ta amărîtă.
Nu, lasă-mă să termin.
Țin foarte mult la munca mea.
Și sînt destul de bun la ea.
Țin ca elevii mei să reușească.
Termină școala.
Ce e pe dinafară.
Ce nu mă interesează
este ce e înăuntru.
Minciunile lor prostuțe,
asta e ceea ce îi face pe oameni să creadă că e greu.
Pentru că asta e dificil.
Trebuie să stai pe dinafară.
Cum stai pe dinafară cînd ceva...
Adică, copiii ăștia
sînt fix în fața ta.
Și eu îi am pe ai mei.
Ai copii?
Da.
Ar trebui să intrăm.
O să anunțe premiul curînd.
Mergi. Eu vreau să termin țigara asta.
OK.
Wow! Ce weekend!
Cine are emoții? E OK.
Vreau doar să vă mulțumesc pentru că ne-ați lăsat împărtășit
talentul vostru.
Serios, a fost o muncă incredibilă în weekend-ul ăsta,
și vrem să vă încurajăm pe toți
să continuați,
să încercați să vă urmăriți visele.
Și felicitări finaliștilor,
am avut o treabă foarte dificilă anul acesta
dar cred că sîntem gata să anunțăm
cîștigătorii!
Locul trei, Jordan Hargrove
de la clubul Clarksdale.
Locul doi,
William Mitman, de la liceul Franklin.
Go, Billy!
Și cîștigătorul, Arthur Jones
de la liceul Westbro.
Să îi aplaudăm pe cîștigători.
- Bună. - Bună.
- Scuze. - E OK.
Totul în regulă?
No. Adică, vreau să zic, da.
Păi...
Am încercat să îmi fac curajul să te invit în oraș.
Și prietenii mei m-au convins că dacă nu o fac,
o să o regret.
Numele de familie e Rose.
Mă adaugi?
Sigur.
Hei, monologul tău a fost extraordinar.
Mulțumesc.
Salut.
Trebuie să fac pipi.
- Serios? Păi să tragem pe dreapta... - Glumești?
Nu mă pune să o sting.
Am fumat și eu una weekend-ul ăsta.
Niciunul dintre noi n-ar trebui să fumeze.
N-am vrut să vin în excursia asta.
Mă gîndeam că e ok să vin și apoi,
joi seara am fost la o piesă
la teatrul unde juca mama mea...
Un...
un prieten de-al ei m-a sunat să merg.
N-am avut idee ce greu urma să fie.
A fost o senzație
de parcă aș fi pierdut-o din nou.
Pentru că nu era acolo.
A dat Billy testul cu Gatsby?
Căcat.
Iar începe.
Am adus dosarul greșit.
Nu am testul.
Și? Îl dau la școală.
Nu. Am mințit.
- Poftim? - Da, ce?
Nu urmau să te lase în excursie
dacă nu erai la zi cu temele, așa că am mințit,
pentru că știam că e important pentru tine să vii.
Chiar trebuia să dai testul weekend-ul ăsta și acum...
Și acum nu se poate.
Și dacă îl dai și pici...
- Miss Stevens? - Margot, știu.
Chiar cred
că uneori e OK să minți.
Poftim?
Uneori chiar cred că e ceea ce trebuie să faci.
Și întîmplarea face,
să am o copie a testului în geantă.
Are toate răspunsurile corecte pe el,
dar aș putea citi întrebările.
Nu, e un alt test.
Ce?
Sînt totdeauna alte întrebări.
E, poate că sînt prea optimistă sau naivă,
dar chiar nu cred că Billy a uneltit toate astea
ca să poată trișa și să ia notă maximă.
Știi ce, Margot?
Ce?
Ai dreptate.
Mulțumesc. OK, adu-l.
Nu mi-am adus laptop-ul.
Îl poți folosi pe al meu.
Hei.
Ai citit cartea?
OK.
"În Marele Gatsby de F. Scott Fitzgerald,
ce reprezintă de fapt
pentru personaje lumina verde?"
Pare că scrie cam mult.
Poate doar desenează niște smiley-uri.
Cred că a terminat.
Yay!
♪ Well I tried To make it Sunday ♪
♪ But I got so damn depressed
♪ That I set my sights On Monday And I got myself undressed ♪
♪ I ain't ready for the altar But I do agree there's times ♪
♪ When a woman sure can be A friend of mine... ♪
Ar trebui să vorbești cu părinții tăi
despre medicamente.
Nu spun că trebuie să le iei din nou.
Spun că trebuie să vorbești cu ei.
Lasă-i să aibă grijă de tine.
Pentru asta sînt părinții.
Ar trebui...
Ce?
Cineva ar trebui să aibă grijă și de dumneavoastră.
♪ Well, I keep on thinkin' 'Bout you ♪
♪ Sister Golden Hair surprise
♪ And I just can't live Without you ♪
♪ Can't you see it In my eyes? ♪
♪ I been one Poor correspondent ♪
♪ And I've been too Too hard to find ♪
♪ But it doesn't mean You ain't been on my mind ♪
♪ Will you meet me In the middle ♪
♪ Will you meet me In the air? ♪
♪ Will you love me Just a little ♪
♪ Just enough To show you care? ♪
♪ Well I tried to fake it
♪ I don't mind sayin'
♪ I just can't make it
♪ Well, I keep on Thinkin' 'bout you ♪
♪ Sister Golden Hair surprise
♪ And I just can't Live without you ♪
♪ Can't you see it In my eyes? ♪
♪ I been one Poor correspondent ♪
♪ And I've been too Too hard to find ♪
♪ But it doesn't mean You ain't been on my mind ♪
♪ Will you meet me In the middle ♪
♪ Will you meet me In the air? ♪
♪ Will you love me Just a little ♪
♪ Just enough To show you care? ♪
♪ Well I tried to fake it
♪ I don't mind sayin'
♪ I just can't make it